Nimestään poiketen voihappo ei ole lainkaan osa voita. Tämä suoliston moitteettoman toiminnan kannalta välttämätön yhdiste on suolistossa olevien bakteerien tuottamaa. Voihapon puutteeseen liittyy monia epämiellyttäviä oireita, ja sen lisääminen tukee tiettyjen sairauksien hoitoa. Mitä voihappo on, mitä ominaisuuksia sillä on ja milloin sitä kannattaa lisätä?
Voihappo – Mitä se on?
Voihappo on lyhytketjuisiin rasvahappoihin (SCFA) kuuluva luonnollinen yhdiste, jota paksusuolen bakteerit tuottavat käymisteitse. Etikkahapon ja propionihapon kanssa voihappo muodostaa noin 83 prosenttia paksusuolessa olevista SCAF-rasvahapoista, ja niiden suhde on 60 : 25 : 15 (etikkahappo: propionihappo: voihappo).
Vaikka voihappo muodostaa suhteellisesti pienimmän osan suolen luumenin SCAF-yhdisteiden kokonaispitoisuudesta (vaihtelee välillä 60-150 mmol/kg), se on tärkein aine, joka tuottaa energiaa suolen epiteelisoluille. Kun voihapon merkitystä ja ominaisuuksia alettiin tutkia 1980-luvulla, sille on lisäksi löydetty monia uusia käyttömahdollisuuksia hoidossa, ravitsemuksessa ja sairauksien ennaltaehkäisyssä, jotka eivät liity ainoastaan ruoansulatuskanavan toimintaan.
Voihappo vai natriumbutyraatti?
Voihappo on yhdiste, jonka käyttö lääkkeinä tai ravintolisänä aiheuttaa erinäisiä ongelmia. Nämä liittyvät pääasiassa sen epämiellyttävään hajuun, joka muistuttaa hapanvoiöljyä, ja heikkoon kemialliseen vakauteen. Suun kautta annostelun jälkeen voihappo imeytyy nopeasti ylemmän ruoansulatuskanavan epiteeliin ja se kuluu siellä, mikä estää koko annoksen pääsyn toivottuun vaikutuskohtaan eli paksusuoleen. Näiden ongelmien välttämiseksi se annetaan yleensä vakaammassa natriumsuolan muodossa – natriumbutyraattina, joka hajoaa elimistössä butyraattianioniksi ja natriumiksi. Lisäksi vaikuttavaa ainetta voidaan suojata liian varhaiselta imeytymiseltä ja hajoamiselta kapseloimalla se pelletteihin ja mikrokoteloihin.
![Ravintolisien ainesosat](https://naturalpoland.com/wp-content/uploads/dodatki-do-suplementow-diety-1.jpg)
Ravintolisien ainesosat
Tarjoamme valikoiman ravintolisäaineita, jotka on huolellisesti valmistettu vastaamaan farmaseuttisen ja lääketieteellisen alan asiakkaidemme tarpeita. Tavoitteenamme on luoda tuotteita, jotka tukevat terveyttä ja hyvinvointia ympäri maailmaa.
Tästä kategoriasta löydät raaka-aineita, jotka auttavat luomaan korkealaatuisia ravintolisiä, tarjoten hyötyjä asiakkaidenne terveydelle ja hyvinvoinnille.
Voihappo – Ominaisuudet
Valtaosa voihaposta hyödynnetään sen tuotantopaikalla, mikä vaikuttaa myönteisesti paksusuolen epiteeliin. Voihapon vaikutukset suolistossa eivät kuitenkaan liity ainoastaan sen energiatoimintoon, vaan myös lukuisiin biologisiin vaikutuksiin, jotka parantavat ihmisen terveyttä. Suoliston tasolla siihen sisältyy:
- Energialähde kolonosyyteille (paksusuolen epiteelisoluille);
- Yhdiste, jolla on ravitsemuksellinen, regeneratiivinen ja soluja suojaava vaikutus;
- Aine, joka vahvistaa ja sulkee suolistoestettä;
- Immunomodulaattori;
- Tulehdusta ehkäisevä aine;
- Antioksidantti;
- Vaikuttaa myös suolen liikkuvuuteen.
- ja viskeraaliseen herkkyyteen,
- Sekä osallistuu veden ja natriumin kuljetukseen kalvojen läpi.
Toisin sanoen voihappo on suolen solujen pääasiallinen energianlähde, sillä on ravitseva vaikutus limakalvoon ja se edistää sen paranemista ja uudistumista, se tiivistää suolen seinämiä, mikä suojaa bakteerien pääsyä verenkiertoon, ja sillä on samalla immunomodulatorisia, tulehdusta ehkäiseviä ja antioksidanttisia vaikutuksia.
Voihappo – käyttötarkoitukset
Voihapon ominaisuuksia hyödynnetään kliinisesti sairauksissa, kuten haavaiseen paksusuolitulehdukseen, Crohnin tautiin, ärtyvän suolen oireyhtymään (IBS) ja muihin tulehduksellisiin ja toiminnallisiin suolistosairauksiin. Sen eduista voi kuitenkin olla hyötyä myös lievemmissä sairauksissa. Se vähentää ripuliin, ummetukseen tai ruoansulatusongelmiin (ruoansulatushäiriöt, turvotus, vatsakipu) liittyviä vaivoja, säätelee suolen toimintaa, parantaa ruoansulatuskanavan liikkuvuutta ja sillä on suojaava vaikutus steroidien käytön aikana (sekä lääkkeinä että lihaskudoksen rakentamiseen). On tärkeää, että toisin kuin suosittuja kotikonsteja ruoansulatuksen parantamiseksi, voihappoa voidaan käyttää myös mahahaavan hoitoon. Se ei ainoastaan lievitä oireita, vaan myös edistää epiteelin uusiutumista.
Voihappo – ei pelkästään suolistolle
Vaikka voihappo vaikuttaa ensisijaisesti suolistossa, sillä on myös suoliston ulkopuolisia hyödyllisiä vaikutuksia. Sen verenkiertoon imeytyvät pienet määrät vaikuttavat muihin kudoksiin ja elimiin, mukaan lukien:
- Herkistämällä soluja insuliinin vaikutukselle;
- Immunomodulaatio;
- Vaikuttamalla hermoston syntyyn ja vähentämällä aivohalvausriskiä;
- Stimuloimalla leptiinin tuotantoa ja vaikuttamalla siten nälkä- ja ruokahalumekanismeihin;
- Estämällä lipolyysiä ja vaikuttamalla positiivisesti rasvakudokseen;
- Estää rasvan varastoitumista maksaan.
Näiden voihapon monisuuntaisten ominaisuuksien ja sovellusten takia kannattaa harkita sen lisäämistä paitsi terapeuttisiin tarkoituksiin – epämiellyttävien suolisto- ja ruoansulatuskanavan oireiden lievittämiseksi – myös ennaltaehkäisevästi – käyttää sitä multivitamiinien tapaan tukemaan kehon asianmukaista toimintaa. Voihapon täydentämistä suositellaan erityisesti iäkkäille (koska sen tuotanto vähenee iän myötä), asteittaiseen kakeksiaan johtavissa sairauksissa (syöpä, immuunisairaudet ja immuunijärjestelmän häiriöt) sekä immunosuppressiivisten ja steroidilääkkeiden käytön yhteydessä. Kuvattujen vaikutusten ansiosta voihapon käytön hyödyt tuntuvat myös niillä, joilla on riski sairastua elintapasairauksiin, kuten lihavuuteen ja insuliiniresistenssiin.
Voihappo – Vaarat ja haitat
Voihapon tärkeä etu on, että se on vähähiilinen yhdiste, joka on erittäin turvallinen elimistölle. Se ei aiheuta merkittäviä sivuvaikutuksia tai haittavaikutuksia, ja sen käyttö on sallittua kaikissa ikäryhmissä ilman merkittäviä sivuvaikutuksia. Yhdisteenä, jolle on ominaista hyvin vähäinen myrkyllisyys, se voidaan turvallisesti sisällyttää ruokavalioon, mikä tuo monia etuja kehon moitteettomaan toimintaan. Ennaltaehkäisevä annos, jolloin suoliston keskimääräinen sisällöntuotanto on 3-4 l/vrk, on 300 mg voihappoa (natriumbutyraattia) päivässä. Näkyvien tulosten saamiseksi hoitoa on jatkettava vähintään 3 kuukautta.
Voihapon lähteet
Kuten edellä mainittiin, voihappoa tuottavat ihmiskehossa ensisijaisesti suolistossa olevat sokeria fermentoivat bakteerit. Näihin kuuluvat mikro-organismit: Clostridium spp., Eubacterium spp., Fusobacterium spp., Butyrivibrio spp., Megasphaera elsdenii ja Mitsuokella multiacida. Jotta käymisprosessi saataisiin käyntiin, meidän on kuitenkin syötävä elintarvikkeita, jotka sisältävät tiettyjä ainesosia. Bakteerien käyttämät tärkeimmät sulamattomien hiilihydraattien ja heksoosioligomeerien lähteet, joiden polymerisaatioaste vaihtelee, ovat seuraavat:
- Kestävä tärkkelys;
- Kaura;
- Vehnäleseet;
- Osittain jauhetut viljanjyvät;
- Siemenet;
- Vihannekset.
Pieniä määriä voihappoa on myös päivittäin nautituissa tuotteissa – maidossa ja maitotuotteissa, kovissa juustoissa, käymistuotteissa (esim. hapankaali, suolakurkku, käymisteitse säilötyt soijapavut). Koska tämän yhdisteen kemiallinen vakaus on heikko ja sen pitoisuus näissä tuotteissa vähäinen, niillä ei kuitenkaan ole merkittävää vaikutusta ihmisen suoliston solukalvoon.
Näin ollen voihapon puutteen täydentämiseksi on turvauduttava fysiologisiin bakteereihin tai kaupoista saataviin ravintolisiin. Älä tosin päädy kuluttamaan nykyään markkinoilla olevaa nestemäistä voihappoa – sitä käytetään kalastuksessa pohjasyöttien valmistukseen ja sillä on hyvin voimakas, epämiellyttävä haju.
Literatura:
- Banasiewicz T, Borycka-Kiciak K, Dobrowolska-Zachwieja A i wsp. Kliniczne aspekty zastosowania kwasu masłowego w postępowaniu dietetycznym w chorobach jelit. Przegląd Gastroenterologiczny 2010; 5(6): 329-334.
- Kotunia A, Pietrzak P, Guilloteau P i Zabielski R. Kwas masłowy w przewodzie pokarmowym. Przegląd Gastroenterologiczny 2010; 5(3): 117-122.
- Radwan K, Radwan P. Rola kwasu masłowego w patogenezie i leczeniu chorób jelit. Medycyna Faktów 2021; 14(3): 250-257.